Содержание
- 2. План лекції Класифікація геморагічних лихоманок Загальна епідеміологія геморагічних лихоманок Лихоманка Ласса Геморагічна лихоманка Конго-Кримська Лихоманка Марбурга
- 3. Класифікація геморагічних лихоманок Кліщові: *Конго-кримська геморагічна лихоманка *Омська геморагічна лихоманка *Кіасанурськая лісова хвороба 2. Комарині: *Жовта
- 4. Вірусні геморагічні гарячки (ВГГ): вступ Тяжкі гарячкові синдроми,що вражають багато систем Етіологія – віруси РНК (декілька
- 5. Віруси геморагічних лихоманок як біологічна зброя (BW)* США і Росія/Радянський Союз: віруси геморагічних гарячок використані як
- 6. Віруси геморагічних лихоманок як біологічна зброя (БЗ) * Не існує підтвердження використання вірусу геморагічної гарячки як
- 7. ВГГ: Загальна епідеміологія . Малюнок 1. Мапа світу, що показує ті країни, які були уражені вірусними
- 8. Вірусні геморагічні лихоманки: загальні принципи патогенезу цитокін/комплемент Система згортання крові інфекція Судинне розсіювання смерть ендотеліальні клітини
- 9. Віруси геморагічних гарячок: імунопатологія: загальні принципи Вза’ємодії між агентами та макрофагами / дендритичними клітинами Віруси ГГ
- 10. Віруси геморагічних лихоманок: прямі цитопатогенні ефекти Віруси геморагічних лихоманок вражають численні типи клітин і зв’язують численні
- 11. Віруси геморагічних лихоманок: непрямі ефекти Інфекція макрофагів і дендритних клітин Протизапальні медіатори IL-1ß, IL-6, TNF-α, НЕ
- 12. Віруси геморагічних лихоманок: патофізіологія: Filoviridae Патогенні механізми Зв’язування з клітинами-мішенями Вірусні цитопатогенні ефекти Пригнічення вроджених реакцій
- 13. ВГГ: диференційний діагноз Інфекційні хвороби грип вірусний гепатит стафілококовий чи грамнегативний сепсис менінгококемія сальмонельоз шигельоз лептоспіроз
- 14. ВГГ: діапазон клінічних проявів Різноманісність проявів (природна інфекція у порівняння з використанням біологічною зброєю) Продромальні ознаки
- 15. ВГГ: діапазон патологій при лабораторному дослідженні Лейкопенія гарячка Ласа з лейкоцитозом Анемія Згущення крові Тромбоцитопенія Підвищені
- 16. ВГГ: діапазон патологій при лабораторному дослідженні Порушення коагуляції тривалий час кровотеч час утворення протромбіну Активований PTT
- 17. ВГГ: можливі наслідки Тривале видужання Втрата волосся, нігтів Глухота (гарячки Ласа та Ебола) Ретиніт (гарячка долини
- 18. ВГГ: правила безпеки в лабораторії Строгі правила безпеки рукавички, халат, маска, бахіли і захисні засоби для
- 19. ВГГ: діагноз: загальний Виключити інші діагнози (культури крові, густі та негусті мазки) Лабораторні методи Швидкий метод
- 20. ВГГ: загальні рекомендації щодо лікування Точне та раннє визначення випадку Звітування про випадок Засоби індивідуального захисту
- 21. ВГГ: загальні рекомендації щодо лікування: підтримуюча терапія Загальна форма хвороби седативні, знеболюючі та амнестичні препарати уникати
- 22. Лихоманка Ласса: клініка Інкубаційний період: ~7-14 днів (коливається від 5-21 дня) Ознаки і симптоми ~80% випадків
- 23. Лихоманка Ласса: клінічні стадії Слабкі провісники Прояви крововиливів ( Збільшена проникливість судин (одутлість обличчя чи плевральні
- 25. Лихоманка Ласса: клінічні наслідки Симптоми і вірусемія є стійкими (від 2 до 3 тижнів після початку)
- 26. Лихоманка Ласса: лікування Профілактика рібавіріном (в тому числі, при вагітності і припиненні годування груддю) 2 г
- 27. Лихоманка Ласса: лікування Рібавірін призначають перорально 2 г перорально ударна доза 4 г/день на 4 поділені
- 28. ККГЛ: історія 12те століття: Таджикістан Синдром ГГ: кров у сечі, прямій кишці, кров з ясен та
- 29. ККГЛ: епідеміологія Вірус: вірус ККГГ Резервуар – зайці,домашні тварини Переносник: кліщі Hyalomma Механізм передачі годування кліщів
- 30. ККГЛ: епідеміологія Arch Iranian Med 2007; 10(2): 204-14. Малюнок 1. Географічне поширення ізолятів вірусу ККГГ і
- 31. ККГЛ: епідеміологія
- 32. ККГЛ: клініка 1/5 інфікованих осіб розвивають КГГ (Am J Тропічна медицина 1980;29:260.) Стадії інфекції Інкубаційний період
- 33. ККГЛ: клініка (продовження) Геморагічна стадія Розвивається на 3й – 5й день хвороби Раптова і коротка за
- 34. ККГЛ: клініка (продовження) Видужання на 10 - 20 день після хвороби Госпіталізація триває 9-10 днів Повідомляють
- 36. ККГЛ: патології при лабораторному дослідженні тромбоцитопенія / лейкопенія підвищений показник: AST / ALT / LDH /
- 37. ККГЛ: діагностика Діагностика Ізоляція вірусу LLC-MK2, BHK-21, Vero, SW-13 лінії клітин Результату отримують через 2- 5
- 38. ККГЛ: лікування і профілактика Лікування Підтримуюча терапія Переливання тромбоцитів, свіжо замороженої плазми, еритроцитів Уникнення в/м ін’єкцій
- 39. Лихоманка Марбург: історія Вірус Марбург виявили: в1967 р. у африканських зелених мавп завезених з Уганди у
- 40. Марбург: Спалахи W. Slenczka et al. J Infect Dis 2007; 196 (Suppl 2): S131-5. Таблиця 1:
- 41. Лихоманка Марбург: клініка Інкубаційний період: від 3 до 10 днів Раптовий початок: гарячка, озноб, головний біль
- 42. Лихоманка Марбург: діагностика Ізоляція вірусу: Vero E6 clone кров, сироватка, випоти, тканина Аналіз непрямої флуоресценції Електронна
- 43. Лікування: філовіруси Підтримуюча терапія Відомо, що призначення активованого білку C (Xigris®) є недостатнім під час сепсису
- 44. Флавівірус: вірус жовтої лихоманки Вірус вірус жовтої гарячки Переносник (вектор) комарі (Haemagogus spp. & Aedes spp.)
- 45. Жовта лихоманка: історія: США 1668 – 1893 рр. Більш ніж 135 епідемій жовтої гарячки в США
- 46. США окупували Кубу, перемога Сантьяго 1-3 липня 1898 року Незабаром жовта гарячка увійшла в американський табір
- 47. REED CARROLL AGRAMONTE LAZEAR Американський хірург генерал Стернберг ініціював таку комісію У відповідь на смерті, спричинені
- 48. Заключний звіт про експерименти проведені комісією включав: 14 випадків жовтої гарячки, що не викликали летального результату
- 49. Зоонозна інфекція Підтримується в не людських приматах та щоденно активних комарах Комарі розмножуються у дуплах дерев
- 50. Зона тропічних лісів мавпа Комар Людина Комар Жовта гарячка джунглів Міська жовта гарячка Суха савана Міські
- 51. Жовта лихоманка: Африканська епідеміологія (1934-1954рр) Кількість повідомлених випадків жовтої гарячки Вакцинації проти ЖГ – Кумулятивний Малюнок
- 52. Жовта лихоманка: епідеміологія: Америка 1647-1649 рр.: Карибські острови та півострів Юкатан 1900 – 1928 рр.: зменшення
- 53. 1778 р. Британські війська, Сен Луіс де Сенегал 1925 – 1931рр. (фундація Рокфелера) Перша ізоляція вірусу
- 54. Кількість повідомлених випадків жовтої гарячки в Африці та Південній Африці, 1950-2004* роки * За виключенням Ефіопії,
- 55. Жовта лихоманка: епідеміологія: загальна (1950-2004 рр.) роки Площа ділянки Кількість країн із щорічною реєстрацією жовтої гарячки,
- 56. Жовта лихоманка: загальна: випадки (2004р.)
- 58. Скачать презентацию